Proplul jsem svět, spatřil jeho divy.
Od Dardanel po hory v Peru.
Ale není jiné místo, jako je Londýn.
- Není jiné místo, jako je Londýn. - Pane Todde?
Jsi mladý. Život k tobě byl hodný.
Poučíš se.
Na světě je díra, jako obrovský černý hrob.
Je obydlena havětí celého světa.
Její morálka nestojí ani za plivnutí
a je známá pod jménem Londýn.
Na vrcholu toho je privilegovaná hrstka,
která se vysmívá těm červům dole,
která mění krásu na špínu a bídu.
Já také proplul svět a spatřil jeho divy.
Protože krutost lidí je stejný div jako Peru.
Ale není místo, jako je Londýn.
Je všechno v pořádku, pane Todde?
Buď shovívavý, Anthony.
Moje mysl není vůbec lehká.
V těchto kdysi známých ulicích cítím...
...stíny. Všude.
Stíny?
Přízraky.
Kdysi žili holič a jeho žena. A ona byla nádherná.
Pošetilý holič a jeho žena. A ona byla jeho pohnutkou a životem.
A byla nádherná.
A byla ctnostná.
A on byl... naivní.
A žil i jiný muž, který viděl, jak je nádherná.
Předpojatý sup práva, který gestem svého spáru
odstranil holiče ze svého talíře.
A pak už stačilo jen počkat,
až klesne, tak něžná, tak mladá,
tak ztracená a ach, tak nádherná.
A ta dáma, pane... Podlehla?
To bylo před mnoha lety.
Pochybuji, že by to kdo věděl.
Chtěl bych ti poděkovat, Anthony.
Kdybys mě nezahlédl, byl bych ještě teď ztracen v oceánu.
- Ale ještě se uvidíme. - Můžeš mě najít, když budeš chtít.
Budu se pohybovat kolem Fleet Street.
Tak na shledanou, příteli.
Na světě existuje díra, jako obrovský černý hrob.
Je plná lidí, co jsou plní hoven.
Je obydlená havětí světa.
Zákazník. Počkejte, kam spěcháte, kam uháníte.
Vyděsil jste mě, myslela jsem, že jste duch.
Půl minutky, neposadíte se? Sedněte si, sedněte.
Myslím tím jen, že jsem neviděla zákazníka už týdny.
Přišel jste na koláč, pane?
Omlouvám se, jestli v tom mám trochu zmatek.
Co to bylo?
Myslíte si, že musíme mít mor,
podle toho, jak se nám lidi vyhýbají.
Ne, nemyslíte.
Nebesa ví, že jsem se snažila, pane.
Ale nikdo si nepřijde ani čichnout.
Máte pravdu, pane. Dal byste si trochu piva?
Ale těžko je můžu obviňovat.
Tohle jsou zřejmě nejhorší koláče v Londýně.
Vím, proč si je nikdo nechce dát.
Měla bych to vědět, dělám je.
Dělám je dobře? To ne. Nejhorší koláče v Londýně.
A to je ještě zdvořilé, nejhorší koláče v Londýně.
Jestli o tom pochybujete, tak si kousněte...
Je tohle jen nechutné? Musíte si to přiznat.
To je jen na povrchu. Tohle vypijte, budete to potřebovat.
Nejhorší koláče v Londýně.
A vzhledem k ceně masa, co to je, když to dostanete?
Nikdy jsem si nemyslela, že se dožiju toho dne.
Spousta lidí si myslela, že je to legrace.
Ubohá zvířata, která umírají na ulici.
Paní Mooney má obchod s koláči
Je to obchodnice, ale všimla jsem si něčeho divného.
Poslední dobou všechny kočky v sousedství zmizely.
To jí nedaruju. Co je to za obchod, strkat kočky do koláčů.
Tohle bych ve svém obchodě neudělala.
Jen to pomyšlení by vám zvedlo žaludek.
A říkám vám, že kočky jsou opravdu rychlé.
Nepopírám, časy jsou tvrdé, pane.
Dokonce tvrdší, než nejhorší koláče v Londýně.
Jenom sádlo, nic víc. Je to jen hnusné či mastné či hrudkovité?
Vypadají, jako by se roztékaly a chutnají jako...
Je to škoda. Žena, co žije sama,
se slabým dýcháním a nejhoršími koláči v Londýně.
Ach, pane. Časy jsou těžké.
Časy jsou těžké.
Věřte mi, zlato. Bude to chtít něco víc, než pivo, aby se ta chuť odplavila.
Pojďte se mnou. Dám vám pořádnou sklenku ginu.
Je to tu útulné, že? A ty hezké tapety byly za babku.
Byly jen částečně poškozené, když shořela kaple.
Tady máte. Sedněte si, ať si odpočinete.
Nahoře nad obchodem je místnost, že?
Když jsou časy tak těžké, proč ji nepronajmete?
Tam nahoře? Ne. Nikdo by tam nešel.
Lidé si myslí, že tam straší.
- Straší? - Ano.
Nemýlí se. Před lety se tam něco stalo.
Něco ne moc pěkného.
Žil holič a jeho žena. A on byl nádherný.
Skutečný umělec s nožem. Ale deportovali ho na doživotí.
A on byl nádherný.
Jmenoval se Barker. Benjamin Barker.
- Jaký byl jeho zločin? - Bláhovost.
Měl tu svou ženu. Hezká malá bytůstka.
Hloupoučký drobeček.
Chudinka. Chudinka.
A pak tu byl ten soudce.
Chtěl ji jako šílenec. Každá den jí posílal kytku.
Ale jestli sešla z věže?
Seděla tam a plakala každou hodinu.
Ubohý blázínek. Ale to horší mělo ještě přijít. Chudinka.
Za šera ji navštívil dráb.
Chudinka. Chudinka.
Říkal, že soudce je zkroušený.
Obviňuje se za její strašlivé nesnáze.
Musí k němu dnes v noci přijít domů.
Chudinka. Chudinka.
Ale když tam šla, chudinka, chudinka,
měli tam maškarní bál.
Není tu nikdo, koho by znala. Ubožačka, chudinka.
Chodí tam utrápená, a pije, chudinka.
Myslí si, že toho soudce lituje, chudinka.
Ptá se, kde je soudce Turpin.
Už tam byl. Ale nebyl tak kajícný.
Nemohla soupeřit s takovou rafinovaností.
Všichni si mysleli, že je to nudné.
Mysleli si, že musí být hloupá, víte?
Takže tam všichni stáli a smáli se.
Ubohá duše. Chudinka.
Ne!
To s ní nikdo neměl slitování?
Takže jste to vy. Benjamin Barker.
Kde je Lucy?
Kde je moje žena?
Otrávila se. Arzenikem.
Z lékárny na rohu.
Snažila jsem se ji zastavit.
Ale ona mě neposlouchala.
A on má vaši dceru.
On? Soudce Turpin?
Adoptoval ji.
- Jako svou vlastní. - Patnáct let.
Upocený život v pekle kvůli falešnému obvinění.
Patnáct let snění, jak se vrátím domů k ženě a dítěti.
Léta k vám nebyla zrovna milosrdná, pane Barkere.
Ne. Žádný Barker.
Ten muž je mrtvý. Teď je tu Todd.
Sweeney Todd.
A on se pomstí.
Pojďte dál. Není tu čeho se bát, zlato.
Když si přišli pro dítě, schovala jsem to.
Mohla jsem je klidně prodat. Ale neprodala.
Rukojeti jsou vykládané stříbrem, že?
Stříbro. Ano.
Toto jsou mí přátelé.
Podívejte, jak se třpytí.
Podívejte, jak tenhle září.
Jak se usmívá na světle.
Můj přítel. Můj věrný přítel.
Promluv ke mně, příteli.
Šeptej, já naslouchám.
Já vím, já vím. Byl jsi zavřený a z dohledu po všechny ty roky.
Jako já, můj příteli.
A já se vrátil domů,
abych tě tu našel čekajícího.
Doma a jsme tu spolu.
A budeme dělat zázraky, nebo ne?
- A ty, můj příteli. - Já jsem taky váš přítel.
Pojď, nech mě, abych tě držel.
- Kdybyste to jen věděl, pane Todde. - Budeme si teď stát po boku?
Hřeješ v mých rukou.
- Můj příteli, můj chytrý příteli. - Vrátil jste se domů.
Vždycky jsem pro vás měla slabost.
Teď si odpočiňte, mí přátelé.
- Nikdy se nebojte, pane Todde. - Brzy vás rozevřu.
Nastěhujete se sem, pane Todde.
Brzy poznáte nádheru, o které jste nikdy nesnili, po všechny své dny.
- Mí šťastní přátelé. - Já jsem váš přítel.
- Do teď byl váš lesk... - Jak krásně se lesknou.
- ...stříbrný. - Stříbro je pro mě dobré.
- Přátelé, brzy budete ronit rubíny. - Pane T.
Brzy budete ronit skvosty.
Rubíny.
Odejděte.
Konečně! Má paže je zase kompletní.
Zvonku zelený, pěnkavo, slavíku, kose,
jak to, že zpíváte?
Jak můžete jásat, když sedíte v kleci
a nikdy nevzlétnete?
Venku čeká nebe, lákavé, lákavé. Přímo za mřížemi.
Jak tu můžete zůstávat, strnule se dívat na déšť,
oblouznění hvězdami?
Jak můžete zpívat, cokoli? Jak můžete zpívat?
Má klec má mnoho pokojů, damaškově tmavých.
Nic tu nezpívá, ani můj skřivan.
Oni nezpívají, když jsou v zajetí, víte?
Učí mě, abych byla víc přizpůsobivá.
Zvonku zelený, pěnkavo, slavíku, kose, naučte mě, jak zpívat.
Když nemohu létat, nechte mě zpívat.
Almužnu, almužnu, pro ubohou ženu
za tak ubohého studeného rána.
Díky, pane.
Paní, můžete mi říct, čí je to dům?
To je dům slavného soudce Turpina.
A ta mladá dáma, která tam žije?
To je Johanna, jeho mladá chráněnka.
Neoblomně ji tam drží. Ano drží, bez pochyb.
Takže tam nechoďte bez dovolení, nebo vás tam čeká výprask.
Nebo jakéhokoli mladíka s nekalými úmysly.
Almužnu, almužnu, pro zoufalou ženu.
Cítím tě, Johanno.
Cítím tě. Byl jsem napůl přesvědčen, že se probudím.
spokojený, že jsem si tě vysnil. Ale naštěstí jsem se zmýlil,
Unesu tě, Johanno. Unesu tě.
Pojďte dál, chlapče. Pojďte dál.
Říkal jste, že jste hledal Hyde Park?
Na mapě je velký, ale já se pořád ztrácím.
Sedněte si tu, posaďte se.
Pro námořníka je ostuda, když ztratí orientaci, ale...stalo se.
Námořník.
Ano, pane. Na Bountiful z Plymouthu.
Námořník musí znát, jak to chodí ve světě.
Musí být zběhlý v tom, jak to chodí.
Řekl byste, že jste zběhlý, chlapče?
Pane?
Ach ano. Tolik zkušeností.
Japonské Gejši.
Konkubíny ze Siamu.
Řečtí katamité.
Indické děvky. Mám je všechny tady.
Všechno o čem jste kdy snil, že budete dělat se ženou.
Chtěl byste se podívat?
Myslím, že se stal nějaký omyl.
Já myslím, že ne.
Vy jste šmíroval mou schovanku Johannu. Šmíroval jste ji.
Ano, pane. Šmíroval jste.
Nechtěl jsem tím způsobit nic zlého.
Vaše úmysly jsou nepodstatné. Věnujte mi pozornost.
Jestli uvidím váš obličej na této ulici ještě jednou,
budete litovat dne, kdy jste se narodil.
Hyde Park je tudy, mladíku! Doleva, doprava a rovně, ano?
Támhle!
Slyšel jsi, co říkal soudce Turpin, mladíku?
Příště bude na chodníku ležet tvůj hezký mozeček.
Unesu tě, Johanno.
Unesu tě. Myslí si, že tě zdi schovají?
I teď jsem u tvého okna.
Po tvém boku jsem ve tmě.
Pohřben sladce v tvých zlatých vlasech.
Cítím tě, Johanno. A jednou tě unesu. Dokud s tebou nebudu, tak jsem
pohřben sladce ve tvých zlatých vlasech.
Je tu každý čtvrtek.
Je to Talián. Moc stylový.
Říkají, že je to nejlepší holič v Londýně.
Zastavte.
Dámy a pánové, věnujte mi pozornost, prosím?
Probouzíte se každé ráno v hanbě a zoufalství,
když zjistíte, že je váš polštář plný vlasů,
které by tam být neměly?
No, dámy a pánové,
odteď se můžete probouzet v klidu.
Teď už se nebudete muset bát, ukážu vám zázrak a div, vzácnost.
Pánové, uvidíte něco, co probudí i mrtvé.
A to na mé hlavě.
Byl to Pirelliho zázračný elixír,
ten udělal ten zázrak, pane.
Opravdu, opravdu.
Bylo to rychlé, pane.
Udělal to za okamžik, pane.
Přesně, jak by elixír měl.
Co takhle lahvičku, pane?
Cena je jedna penny, zaručeně.
Stimuluje Pirelli růst, pane?
Máte mé slovo, pane.
Je jedinečný.
Vmasírujte ho a nechte stimulovat,
brzy už je budete muset krátit jednou týdně.
Promiňte, madam, co je to za odporný smrad?
Asi stojíme blízko otevřeného kanálu. Promiňte, pane. Co je to za hnusný smrad?
Kupte si Pirelliho zázračný elixír a na lysině vám brzy vyrazí kudrlinky.
Zkuste Pirelliho, až uvidí jak jsou husté,
budete si moct dívky vybírat, pane.
Chcete si koupit lahvičku, paní?
- Co to je? - Co to je?
- Smrdí to jak chcanky. - Smrdí to jak ufff...
Vypadá to jako chcanky.
Nesahala bych to, být vámi, drahoušku.
To jsou chcanky. Chcanky s inkoustem.
Pirelli zaktivuje vaše kořínky, pane.
Dejte to dál od bot, pane.
Prožralo by se to skrz.
Ano, Pirelli. Použijte jeho lahvičku.
- Ženy to milují. - Mouchy též.
Já jsem Adolpho Pirelli, král holičů, holič králů.
Bon giorno, dobrý den.
Posílám vám polibek.
A já, ten slavný Pirelli, chci vědět,
kdo měl odvahu říci,
že můj elixír jsou chcanky.
Kdo to říká?
Já.
Jsem pan Sweeney Todd, z Fleet Street.
Otevřel jsem lahvičku Pirelliho elixíru a říkám,
že to není nic, než nehorázný podvod,
Namíchaný z moči a inkoustu.
A navíc, signor... Nesloužím sice králům,
dokážu oholit tváře desetkrát zručněji,
než kterýkoli pouliční šplhoun.
Vidíte tyto břitvy?
Vsadím je proti pěti librám, protože pro mě nejste soupeř, pane.
Takže buď přijmete mu výzvu, nebo se provalí, že jste podvodník.
Slyšíte toho hlupáka?
Takže prosím. Teď uvidíte, jak budete litovat své hlouposti.
Toby!
Kdo chce zdarma oholit?
Mohl by být dráb Bamford rozhodčím?
Šťastný jako vždy, když mohu prokázat laskavost svým přátelům a sousedům.
Připraveni?
Připraven.
To nejrychlejší a nejhladší oholení zvítězí.
Teď signoras e signores, nejprve připravíme pěnu.
Ale nejprve se shromážděte kolem.
Singoras i signores, díváte se na muže, který měl tu čest holit papeže.
Ale tady pan Sweeney by zřejmě řekl, že to byl jen kardinál. Ne!
Byl to papež!
Oholit tváře. Ostříhat vlasy.
To vyžaduje šarm.
To vyžaduje talent.
Protože když vám to ujede,
říznete do kůže, stříhnete do brady,
roztrhnete ret, že už to nepůjde spravit.
Oholení tváře nebo jen části,
nechce to být jen chytrý, to chce i srdce,
ne jenom efekt.
Chce to také švih.
Chce to také vášeň pro umění.
Oholit tváře, zastřihnout vousy,
naježit je, rozčísnout jako hvizd.
To je talent od dětství, který mi byl dán od Boha.
Chce to cvik.
Chce to rozum,
Vyžaduje to vůli vydržet bolest,
Vyžaduje to tempo.
Vyžaduje to půvab.
Vítězem... je Todd.
Pane, klaním se před schopnostmi mnohem vyššími než jsou ty mé.
Tu pětilibru.
Možná se na vás usmálo štěstí...
než se znovu setkáme.
Jdeme, hochu.
Jdi, bambino! Bastardo!
Asi je to tím mým měkkým srdcem,
ale nerada vidím, když se někdo takhle chová k dětem.
Gratuluji, pane Todde.
Mohu se zeptat, zda máte svůj vlastní podnik?
Jistě. Lazebnický salón Sweeneyho Todda nad mým obchodem s koláči ve Fleet St.
Děkuji, pane. Vy jste vzor bezúhonnosti.
Snažím se dělat to nejlepší pro své přátele a sousedy.
Říkáte, že váš podnik je ve Fleet Street?
Ano, pane.
Potom, pane Todde, mě tam jistě uvidíte, než uplyne týden.
Budete srdečně vítán, drábe Bamforde. A já vás ujišťuji,
že vás oholím tak hladce, jak jste nikdy nepoznal a nenaúčtuji si ani penny.
Pojďme, drahý.
Je to nevalné křeslo. Bylo ubohého Alberta.
Sedával v něm celé dny. Jeho nohy mu vypověděly službu.
Proč ten dráb nepřišel?
"Než uplyne týden." To řekl.
Než uplyne týden? Vždyť je teprve úterý.
Klidně. Tiše, lásko, tiše.
Netrapte se, proč tak spěcháte?
Myslete na něco hezkého a příjemného.
Tiše, lásko, tiše. Promyslete si to.
Když to propukne, tak co budete dělat?
Sledujte to a nechte uzrát. Počkejte.
Přemýšlela jsem o květinách, možná sedmikrásky...
aby oživily tuhle místnost.
Nemyslíte, že by květiny, krásné sedmikrásky,
mohly rozehnat ten smutek.
Tak počkejte, drahoušku. Počkejte.
A ten soudce? Kdy se dostaneme k němu?
To nemyslíte na nic jiného?
Pořád se zaobíráte bůh ví čím, co se stalo před lety.
Pojď.
Pomalu a pomalu, čas je falešný.
Teď je rychlý a už utekl.
Brzy to přijde.
Brzy se to ztratí, počkejte.
Cožpak nevíte, hlupáčku,
půlka zábavy je plánovat plán.
Všechny dobré věci přicházejí k těm, kteří dokážou čekat.
Možná fialky, místo sedmikrásek. Ne, já nevím. Co myslíte vy?
Promiňte, omlouvám se.
Paní Lovett, pane.
Je mi potěšením, madam.
Pane Todde, ta dívka potřebuje mou pomoc.
Je to smutná dívka a osamělá, ale také krásná. A...
Zpomal, zpomal.
Ano, omlouvám se.
Ta dívka má poručníka, který ji drží. Ale dnes ráno mi hodila tohle.
To je jistě znamení, že Johanna chce, abych jí pomohl.
To je její jméno - Johanna.
A pan Turpin je její poručník. Je to něco jako soudce.
Až odejde k soudu, proklouznu do domu,
osvobodím ji a požádám ji, aby se mnou dnes v noci odešla.
No tak to je velmi romantické.
Ano, ale já nikoho v Londýně neznám.
A potřebuju nějaké bezpečné místo, kam bych ji přivedl,
než seženu kočár, který nás odveze.
Kdybych ji tu mohl nechat, jen hodinu nebo dvě,
byl bych navěky vaším dlužníkem.
Přiveď ji sem, drahoušku.
Díky, madam.
Pane Todde?
Díky. Díky, díky, můj příteli. Díky, madam.
Zdá se, že osud vám konečně přeje, pane T.
Kdo je to?
- Než skončí den, budete ji mít zpátky. - A co s ním?
S ním? No, nechte ho, ať ji sem přivede a když jste tak nažhavený...
To je krček k podříznutí, drahoušku.
Chudinka Johanna. Všechny ty roky bez špetky mateřského citu.
Brzy se uvidí.
No páni, co ten tady dělá?
Držte toho kluka dole.
Signora, je pan Todd doma?
Je tam nahoře. Ale, podívejte se na něj.
Nevadilo by vám, kdybych mu dala šťavnatý koláč, že?
- Si, si, si, cokoli chcete. - Pojď, hochu.
Vyzkouším si jestli ještě mám zuby.
Zavři dveře.
Dáme ti pěkný kousek koláče.
Sedni si. Udělej si pohodlí.
Vstupte.
Pane Todde.
Signor Pirelli.
Jmenuji se David. David Connor, když nevystupuji jako profesionál.
Dlužíte mi pět babek, když dovolíte.
Cože?
Protože jste šel do naší malé sázky pod falešnou záminkou, příteli.
Takže si pamatujte, že v budoucnu byste mohl trochu přátelštější.
Budu si brát polovinu vašich zisků, fifty fifty.
Pane Bejamine Barkere.
Nacpi se.
Ráda vidím muže s chutí k jídlu.
Připomíná mi to mého drahého Alberta.
Rád se nacpal k prasknutí, drahoušek.
Neměl ale tvou krásnou vlasatou hlavu.
Abych řekl pravdu, je v tom strašný vedro.
Ano, to vypadá moc pěkně.
Vy si mě nepamatujete, že ne? Proč byste měl?
Byl jsem jenom malej Irčan, co tu pár týdnů zametal vlasy.
Ale tyhle si pamatuji.
Jaký bych já mohl zapomenout na vás, pane Barkere.
Sedával jsem právě tu a snil, že jednoho dne budu taky správný holič.
Dalo by se říct, že jste byl má inspirace.
Takže máme dohodu.
Nebo mám běžet na ulici za starým známým, drábem Bamfordem?
Co na to říkáte teď, pane Sweeney Todde?
No jo, vždycky je nějaká práce, co se musí udělat.
"Jako ze škatulky", to je moje heslo.
Jak ses dostal k tomu strašnému Taliánovi?
Vzal si mě z chudobince. Byl jsem tam od narození.
Bože! Má schůzku se svým krejčím! Jestli se zpozdí, bude to moje vina.
Počkej.
Signore, máte schůzku.
Signora Pirelliho odvolali pryč. Radši bys měl za ním běžet.
Ne, pane. Radši bych měl počkat tady, nebo mě seřeže.
V bití je opravdu dobrý.
Takže, paní Lovett ti dala koláč, že?
Je to opravdová dáma.
Ano, to je.
Ale jak znám děti, máš tam místo ještě na jeden koláč, viď?
Ano, pane.
Tak proč nepočkáš na svého pána dole?
Určitě se tam pro tebe najde další koláč.
Ne.
Měl bych zůstat tady.
Víš co?
Řekni paní Lovett, že jí vzkazuji, aby ti dala pořádnou sklenku ginu.
Díky, pane.
Už je to podruhé, pane, co jste byl přiveden před tuto stolici.
Ačkoli je mým upřímným přáním mírnit spravedlnost slitováním,
vaše trvalá oddanost zločinnému životu je opovrhování Bohem i lidmi.
Odsuzuji vás tedy k pověšení, dokud nezemřete.
Ať má s vámi slitování Pán.
Soud se odročuje.
Díky, vaše ctihodnosti. To byl přesně ten rozsudek, který jsme chtěli.
Byl vinen?
I kdyby nebyl, tak jistě udělal něco, čím by si zasloužil pověsit.
A kdo ne?
Promiňte?
To nic. Pojďte, doprovoďte mě domů.
Mám pro vás novinu, příteli.
Abych ji ochránil před zlem tohoto světa,
rozhodl jsem se s mou drahou Johannou oženit.
Pane, to je opravdu šťastná novina.
Kupodivu ale, když jsem jí to nabídl,
projevila určitou neochotu.
Promiňte, můj pane, směl bych si, můj pane,
vyžádat, můj pane, dovolení promluvit?
Odpusťte, když podotknu, můj pane,
nevypadáte úplně nejlépe, můj pane.
Máte prach na vestě, můj pane.
A strniště na bradě.
A ženy jsou, můj pane, slabé.
Strniště, říkáte.
Možná jsem při mytí trochu uspěchaný.
Nehněvejte se, můj pane. Znám jedno místo, můj pane.
Holič, můj pane, který je schopný.
Vyzbrojen oholenou tváří, můj pane,
nějaká kolínská, co by udělala dojem, můj pane,
a pižmo, které by popohnalo ten lov, můj pane.
Oslníte tu dívku, dokud...
Dokud?
Dokud se neskloní před vaší vůlí.
Holič?
Vezměte mě k němu.
Jmenuje se Todd, pane. A je to ten nejlepší holič.
Měl bys zpomalit, hochu. To ti stoupne přímo do hlavy.
Dávali nám to v chudobinci.
Abysme mohli spát.
Ne, že byste tam chtěla spát, madam.
Ne s tím, co se tam dělo ve tmě.
To je hezké, drahoušku. Jen na chvíli nakouknu nahoru k panu Toddovi.
V pořádku?
Nechte tady tu láhev.
Teda, ten kluk mi vypije celý dům.
Za jak dlouho se Pirelli vrátí?
Nevrátí se.
Pane T, to jste snad...
Vy jste zešílel, zabít muže, který vám nic neudělal.
Poznal mě z dřívější doby. Pokusil se mě vydírat.
Polovinu mých zisků.
Tak to je jiná. Už jsem si myslela, že jste se pomátl.
Ufff, tolik krve. No tak nic.
No proč ne.
A co uděláme s tím klukem?
Pošli ho nahoru.
Ale toho se nemusíme bát. Je to prosťáček.
Pošli ho nahoru!
Ale no tak, pane T. Jeden pro dnešek stačil, ne?
A taky jsem si myslela, že kluka najmu, aby mi pomohl v obchodě.
Má ubohá kolena už nejsou, co bývala.
Dobře.
Určitě ale budeme muset mít větší zásoby ginu.
Ten kluk pije jako námořník.
Soudce.
Zmiz.
Zmiz!
Pan Todd?
K vašim službám.
Jaká čest, že jsem si získal vaši přízeň, můj pane.
Vy mě znáte, pane?
Kdo v tomto světě by neznal slavného soudce Turpina.
Toto místo sotva budí důvěru. Ale dráb říká,
že jste jeden z nejuznávanějších holičů v tomto městě.
To je od něj milé, pane.
Co pro vás dnes mohu udělat, pane?
Módní sestřih?
Uklidňující masáž?
Posaďte se, pane. Posaďte se.
Vidíte, pane, muže omámeného láskou, jejího oddaného a nadšeného otroka.
Takže vemte pomádu a pemzu a propůjčete mi svůdnější tón.
Poprášit, myslím, francouzskou kolínskou. Ale nejprve, pane, myslím, že oholit.
To nejhladší, jaké jsem kdy udělal.
Jste dnes ve veselé náladě, pane Todde?
To je vaše potěšení pane, když zahoří jeden muž za druhým.
Je to pravda, pane. Láska stále inspiruje
krev tepat a srdce tlouci rychleji. Co víc...
Co víc by si mohl muž přát?
- Víc než lásku, pane? - Víc, než lásku, pane?
- Co je to? - Ženy.
Ach ano, ženy.
Krásné ženy.